Primer cop que ens apuntem als Matxos, una cursa amb tres recorreguts, nosaltres fem el llarg 64 Km i 6300 mts de desnivell acumulat. Sortim de Torellò cap al castell dels Moros, Bellmunt, Salt del Moli, Puigsacalm, Prat de la Vola, Cabrera, Creu de Salgueda, mitja pujada de Bellmunt i tornada a Torellò. Cursa molt dura i llarga, però arribem al nostre objectiu d’aquest any,l’arribada. Aquest any per culpa meva que al km 32 noto una punxada darrere al genoll i mica en mica va a pitjor i els últims 17 km no podia córrer, tot i això 10h 54 min, prou acceptable.
Ultima sortida al Pirineu oriental, pujada al Puigmal per la vessant Françesa, sortida amb neu moooolt justa, 20 minuts a peu,fins on pots triar anar al Puigmal de Llo o el d’Err, aquí ens calçem els esquis i amb neu molt glaçada anem pujant fins el cim amb un parell de cops de treure esquis, la baixada es terrible,es mes gel que neu i un altre cop treu i posa esquis. Fins la pròxima temporada no crec que es pugui fer res decent per aquest sector de Pirineu.
Sortim de l’aparcament de dalt l’estació de Vallter, agafem direcció la Portella de Mantet i cap a dalt el Pic de la Dona, fa molt vent i no parem gaire, tirem per la carena direcció els Bacivers, pugem al cim i Baixem la pala amb neu molt bona al principi i molt pesada a mitja pala. Un cop a baix posem pells i enfilem cap a buscar la carena que ens portarà al cim de Bastiments, la baixada la fem per la pala nord-est que va a parar al coll de la geganta, aquí a buscar pistes i avall.
Sortim amb la intenció de fer la travessa dels tres colls. La primera part, fins a Finestrelles sense cap problema, la baixada cap el pla de la Beguda amb neu pols. Tornem a posar pells i amunt per el mig del torrent i anant a buscar el coll de la torre d’Eina, fins aquí cap problema. Trèiem pells i avall, s’ha de vorejar un contrafort rocós. Posem pells i aquí comença el problema, la vall es bifurca amb dos, miro el mapa i veig que es per la vall de l’esquerra, però tinc dos nois a davant que porten obrint traça des de Núria i ells agafen la vall de la dreta, jo em penso que m’he mirat malament el mapa i els segueixo,a mitja pujada sens hi posa la boira i no veiem res, arribem a un coll, fem dreta fins el cim, ens pensem que estem al Noufonts i estem a l’Eina. Des de aquí baixem per la dreta del cim i ens posem a la vall d’Eina, quant ja hem fet bastanta baixada ens adonem de l’error i acabem d’arribar al poble d’Eina.
Avui, sortida a un cim que si no fos per l’alt perill d’allaus no hi aniries. Anem a fer el Puigpedròs per Malniu. Deixem el cotxe al revolt abans de la cadena que talla el camí. Des d’aquí amb esquis per la pista, al cap de deu minuts agafem el camí que ens puja per l’esquerra fins el Refugi, passat aquest girem cap a la dreta i anem remuntant per lloms fàcils fins el cim.
Setmana blanca als Alps. Intentem fer el tour del Mont Thabor però el mal temps i la neu acumulada no ens ho deixa fer. Sortim de Navache a les17.30 i arrivem al refugi de drayeres a les 21.30. Els dos dies següents intentem fer el Roche Chateau i la punta Cerces, però es impossible,decidim marxar i provar sort a un altre lloc. Ens instalem a la Gite de la Grave i des de aquí fem tres cims, el Pic du Mas de la Grave,molt llarg amb força desnivell i unes vistes fantàstiques, el Pic Blanc du Galibier, un pic molt freqüentat, un Bastiments de la zona, i el Pic de les Trois Eveches, solitari i espectacular.
Sortim del l’estació de Grau Roig, pugem per la pista Cubil, per allà on ens vagui millor o per on no molestem. Remuntem fins a creuar l’estany inferior de Pessons, seguim el torrent i ens dirigim al fons de la vall. Aquí ens trobem amb dues canals, una a l’esquerra mes dreta i estreta i una altre a la dreta mes ample i potser un pèl mes fàcil. Un cop a dalt el coll, girem cap a la dreta i anem a buscar el cim. La Baixada la farem pel mateix itinerari de pujada.
Cap de setmana a Benasc, sortim de Calldetenes a les 10 del matí i enfilem cap amunt, fem parada per dinar i a les 14 ens calcem els esquis, pugem per Llanos de l’Hospital, Basurta i ja som al refugi. Gran sopar. L’endemà sortim a les 7 del matí cap el cim de l’Aneto, pugem per el camí normal, portillon superior,glacera de l’Aneto coll de Corones i cim. La Baixada la fem per Aigualluts i fins el cotxe sense treure esquis, això si s’ha de remar bastant troç. Bona neu , algun tram dura i els últims 100mts amb grampons però amb general be, de baixada neus cambiants però de molt bon esquiar.
Avui, sortida per Andorra, la sortida de la ruta es a mitja pujada de l’estació d’esqui d’Ordino. comencem buscant la neu, però al cap d’una estona (15 min) trobem ja neu continua i molt bona. Remuntem seguint traces fetes, fa molta calor i pugem amb màniga curta, el sol transforma la neu molt ràpid, fem cim i la baixada es espectacular, aquest es un dels millors cims.